295 
Vid ArchaiiQel var den allmännast af alla sina 
samslä^tingar. Det är således intet tvifvel, att ju 
den bör räknas till de i nordöstra delen af Eu- 
ropa normalt förekommande foglarne. Af alla Em- 
berizer i Gamla Verlden lärer denna vara den min- 
sta, och utan tvifvel den lifligaste. Ofta hördes 
dess lockton, liknande den af Sylvia ruhecula, men 
det var dock svårt att fa se fogeln, emedan den 
dolde sig i de täta busksnåren med en stundom 
yppig vegetation af Spiroea och Yeratrum. Den 
höll sig gerna på fuktiga, med buskar tätt bevuxna 
ställen. Dess sång var omvexlande och liflig, samt 
ganska vacker, och hade mycken likhet med den 
af en Sylvia. I magen funnos endast lemningar 
af insekter. D. 8:de Juli hade den flygga ungar, 
några dagar tidigare, än E am^eola 
E. ni v a Ii s, Lin., Pall. Schuretskaja i slu- 
tet af Juli. Den åtföljdes af sina nyligen utflug- 
na ungar. 
C u c u 1 u s c a n o r u s , Lin., Cuc. horealis, Pall. 
Nowaja Ladoga, Archangel; aUmän. Middendorff 
har icke träflat den i Ryska Lappland. 
Picus marlius, Lin., Pall. Wuitegra, Xr- 
changel. 
P. leuconoLus, Bi.chst. P. Cirris, Pall. 
Wuitegra, Kargopol. 
P. major, Lin. P. Gissa, Pall. Wuitegra, 
Kargopol. 
P. minor, Lin. P. Pipra, Pall. Wajmugskaja. 
*) Vid naturforskaremöti^t i Stockholm 1851 uppgaf 
Prof. NiT.ssoN, att Emb. pusilla en gång af honom 
blifvit skjuten i Skåne. Den mindre varietet af Emb. 
schoenicliis, som beskrifves i Ornithologia Svecica, 
och som sedermera i Skandinavisk Fauna, foglarne, 
2:dra uppl. blifvit upptagen såsom Emb. rustica, är 
neniligen E. pusilla. 
