340 
från ''testa depressa" till "t. conico-depressa" 
att porparens antal i h varje rad ganska ofta på 
den niedlersta delen af skalet är 6 — 7, och nära 
vid munnen 4, och slutligen 3, liksom hos E. li- 
vidus; att skalets färg varierar från mörkt violett 
till Ijusbrunt eller grönaktigt; att de större knö- 
larnes antal på ambulacral-plåtarna på skalets 
medlersta del varierar från 1 till 3. och det på 
interambulacral-plåtarna från 4 till 5 i enkel rad 
häraf följer naturligtvis, att de större taggarne stå 
mer och mindre tätt, så att man stundom på dem 
kan tillämpa uttrycket '"spinis confertis", och stun- 
dom spinis 1. "aculeis discretis", i h vilken sednare 
händelse der alltid är en märkbar skillnad mellan 
de primära ocli sekundära; samt slutligen att tag- 
garne variera både till längd och form, så att de 
stundom likna dem hos E, lividus, äro lånea ^) 
och spetsiga, och stundom korta och trubbiga. 
Häraf synes, alt nästan alla de karakterer, som 
förut blifvit ansedda för fullkomligt konstanta, in- 
galunda äro det. Det är tioligt, alt variationerna 
i ta2:garnes form och längd bero af de lokala för- 
hållanderna. Af ofvanstående svnes, att bland de 
olika varieteterna förekomma äfven de, som genom 
porparens aftagande antal mot munnen, samt tag- 
efarnes form och län^d i det närmaste öfverens- 
stämma med E. lividus, Lmr; Forbes. Denne 
kan derföre svårligen anses för ett säkert och 
sjellständigt species. Emedlertid blir det häraf 
klart, alt det är svårt alt uppställa en skarp 
*) Äfven här gäller den regeln, att cle största i allmän- 
het äro de minst ne<Jtrvckta. 
') På den öfra delen af skalet är denna skilnad stun- 
dom ännu mera mäikluir. 
*^ Jag har någon gång funnil dei» näia elt tum langa. 
