435 
Då tempeiaturen ökas, undergår således den 
slråle, hvars hastighet är störst, (^•— ^> minsta för- 
ändringen, dernäst kommer den, hvars hastighet 
är rninst, (^^^j och mest växer hastigheten hos 
den mellersta strålen; detta öfverensstämmer full- 
komligt med rörelsen hos de optiska axlar ne, h vil- 
kas medel linie dessutom mer och mer och med 
stigande hastighet aflägsnar sig ifrån den fibrösa 
genomgången. Enligt Neumann 2',02 för 1^ C. 
För att äfven gifva ett approximativt värde 
på dispersion, har förf. användt följande förfarande: 
I tubens fokus insattes en lamell af en 2- 
axlig kristall så att dess principalsektion gjorde 
45^ vinkel med infallsplanet, och framför okularet 
fastades tillika en turmalin, hvars axel var pa- 
rallel med eller vinkelrät emot infallsplanet. De 
bada spektra syntes nu genomdragna af en mängd 
svarta streck, hvilkas afstånd från h varandi a gåfvo 
ett relativt värde på kristallens dispersion. 
Den största olägenhet, denna method är un- 
derkastad, är den, att strecken ändra läge med la- 
mellens temperatur; men den eger en fördel fram- 
för användandet af de Frauenhoferska linierna att 
alltid vara tillgänglig, och att färgspektrum genom 
interferensstrecken delas symmetriskt i nästan lika 
stora delar. Man kunde äfven, om man ville, gifva 
lamellen en sådan tjocklek, att t. ex. 2:ne af strec- 
ken sammanföllo med 2 af de Frauenhoferska li- 
nierna, h varigenom båda methodernes resul täter 
blefvo mera jemförliga med hvarandra. 
I det ifrågavarande fallet uppmättes afstån- 
det emellan 5 af strecken, af h vilka det första 
