436 
intog midten af det röda ljuset, och det sista bör- 
jan af det violetta; de yttersta gåfvo 
1 1 
log A — = 0,001791, los: A — = 0,001829, 
° 71 ^ /Ll 
loo^ A — = 0,001912 
hvarvid A betyder difFerencen 
Dispersion hos gipsen växer således med bryt- 
ningskoeflicienten, h vårföre äfven a måste vara 
störi e för det röda ljuset än för det violetta. Detta 
står likväl i strid med Neu:vian^"S uppgift, att den 
ena af de optiska axlarne hos gipsen har central- 
fläcken färgad såsom hos arragoniten under det 
att den andras är otydligt fäigad. Den sistnämnda 
omständigheten kommer sannolikt af elasticitets- 
axlarnes splittrini^, hvarigenom den optiska axeln 
på ena sidan blir nära identisk för olika färger. 
Ett direkt bestämmande af storleken af denna 
splittring har icke lyckats förf., men till följe af 
det nyss anförda, tillsammans med några egna ob- 
servationer, anser sig förf. åtminstone kunna be- 
stämma riktningen. Tänker man sig nemligen ett 
prisma slipadt så, att 2:ne af dess brytningsvink- 
lar ligga symmetriskt på h vardera sidan om op- 
tiska axlarnes medellinie, så måste, då den brutna 
strålen har i båda fallen samma lutning till me- 
dellinien, dispersion för den extraorJinäia strålen 
äfven bli densamma. Är åter medellinien sjelf 
Uppgifterna om gipsen aro i allmänhet föga öfver- 
ensstämmande. Så iippgilVes den i Hebschels Optik, 
franska beai betningen, att vara positiv, af Baum- 
GARTiNER i lians jNaturielire äfvensom i Radfckes Op- 
tik att vara negatiCy och på grund af sistnämnde 
aucloriteter liar äfven förf., chiuii falskt, antagit att 
den vore negaliv. 
