447 
de olika slageu af klanj^^figurer ett ötVerensstäm- 
maiide läge. 
För öfrigt visar sig äfven bär, vid tunna skif- 
vor, samma rörlighet i nodliniernas form som vi 
redan anmärkt för de hjperboliska nodlinierna, 
beroende af stödjepunktens läge. Pl. XXV fig. 8 visar 
en af dessa former. Äfven den elliptiska nodlinien, 
hvars eqvation är (a), blir äggformig, då den fixa 
punkten flyttas, pn större axeln, inom kurvan, och 
är då representerad genom eqvationen: 
Antager man åter, alt den normala formen af nod- 
linien är en ellips, således 
r + r=c, 
så får ujan för äggformen helt enkelt, enligt Steiner, 
r + ar—C'^ 
om r och / beteckna kurvans radii rectores. 
En nodlinie bestående af 2:ne ellipser har förf. 
äfven observerat; som den likväl icke kunnat er- 
hållas fullständigt utbildad, så anföres den blott 
af det skäl, att dess axlar syntes göra en vinkel 
af omkring & med nodliniens (a) axlar, ehuru åt 
motsatt led mot (6). 
En jemförelse emellan tbeori och erfarenhet 
kan, i afseende på föregående klangfigurer, så myc^- 
ket mindre äga rum, som theorien ®) hittils blott 
behandlat det fall för cirkelrunda skifvor, då ela- 
sticiteten är lika i alla riktningar; det kan likväl 
vara af intresse att se, huruvida någon rnotsvarig- 
*) Cauchy, Exerc. de Mathem. 4:e Ännée p. i, har vis- 
serligen äfven behandlat det generela problemet, men 
de difFerential-eqvalioner, hvartill han kommer, hafva 
icke blifvil integrerade. 
