456 
I afseende pA magnetismens inverkan är en- 
ligt Plucker ^) gi}3sen en positiv kristall, så att 
medellinien till de båda optiska axlarne ställer sig 
axialt emellan polerna på en magnet. Förf. har 
förgäfves försökt att verifieia denna iakttagelse, 
ehuru han till den ändan haft att begagna den 
stora elektromat^net af PllIckers egen konstruktion, 
som tillhör Universitetets i Upsala fysikaliska in- 
sLrumentsamlinaf. Den af kristallformen beroende 
diamagnetiska kraften synes sålunda hos gipsen 
vara nos: obetvdlis:. Anta2:er man emellertid rik- 
tigheten af Plucrers iakttagelse, så följer deraf, att 
dia magnetismen hos gipsen icke kan bero af vtans 
ledningsförmåga; emedan iså fall de diamagnetiska 
axlarne borde sammanfalla med dem för lednings- 
förmågan. Den af Plucker uppställda lagen för 
de optiska axlarnes attraktion vid positiva, repul- 
sion vid negativa kristaller, har enligt de af Tyx- 
DALL och K^-OBLAUCH anställda undersökningar icke 
heller verifierats; i stället hafva de sistnämnde 
uppställt såsom hufvudregel, att de magnetiska och 
diamagnetiska krafterna bero af en kristalls genom- 
gångar; denna åsigt verifieras så tillvida af gipsen, 
som linien för den största hårdheten ställer sig 
axialt emellan magnetens båda poler, om annars 
Pluckers iakttagelse är riktig, men deraf skulle 
äfven följa, att gipsen vore magnetisk, hvilket an- 
dra observationer motsä2:a. Sannolikt är det emel- 
lertid, att diamagnetismen beror på etherns densi- 
letsfördelniug ; då likväl ljusets hastighet äfven be- 
stämmes af molekulernas diiekta inverkan, så kan 
emellan demia sednare och diamagnelismen någon 
fuUkomliiZ motsvaii^het icke eira rum. 
o o o 
VII. 
V) Ann. de Cli. et de Phys. Tom. 29, p. \5i. 
