459 
För att bestämma de akustiska axlarnes läge 
lät förf. utur en fältspatkristall, meddelad af Hr 
Prof. A. Svanberg, slipa en cirkelrund skifva pa- 
rallel med det symmetriska planet, hvilket utgör 
kristallens andra genomgå ngsj^la. De båda hyper- 
belsystemerna äro troget aftecknade på Pl. XX.Y,pg, 
10, bvarest ah betecknar prismats längd, cd den 
sneda basen, ce den optiska polarisationsaxeln och 
gg' den thermiska axeln. 
Figuren visar att det ena hyperbelsystemet 
bildar i det närmaste 2:ne vinkelräta linier, under 
det att det andra svstemet närmar sig mera 2:ne 
parallela linier; man kan häraf sluta, att den aku- 
stiska hufvudaxeln kommer mycket nära det sist- 
nämnda systemets imaginära axel, h vilken är i det 
närmaste parallel med prismats längd, men att den 
till följe af l:sta nodliniens läge måste ligga utom 
den spetsiga vinkel, som bildas af prismats längd 
och den sneda basen. 
I det symmetriska planet är ledningsförmå- 
gan för elektriciteten störst vinkelrätt emot pris- 
mats längd; i den sneda basen åter är lednings- 
förmågan minst parallelt med den symmetriska 
axeln. 
I afseende på diamagnetismen är enligt Pluc- 
RER fältspat en negativ kristall; planet för de op- 
tiska axlarne måste således ställa sig axielt emel- 
lan magnetens poler. 
Slutligen måste äfven största hårdheten i det 
symmetriska planet inftdla nära med den sneda 
basen, den enda genomgång, som skär symmetri- 
ska planet under rät vinkel. 
Man får sålunda följande öfversigt af de olika 
axlarnes läge i det symmetriska planet, h varvid cc 
betyder den vinkel, axlaine göra med den sneda 
basen. 
