514 
Efter 2:iie Ars visUuide vid Universitetet aii- 
locrs han Lill Ainanuens vid Astronomiska Obser- 
valoriuin; biet' 1792 Filosofie Kandidat och 2:ne 
iir derefter promoverad Magister, h vartill han sam- 
manskrif vit sin Gradualdissertation : Enodatio enu- 
merationis linearum tertii ordinis Neictoniance. Denna 
Dissertation fortsatte ban sedermera såsorn speci- 
nien för docenturen i rena mathematiken, till hvil- 
ken han ock samma år blef utnämnd. 
Fastän han sjelf förvärfvat sig 2:dia heders- 
rummet vid magister-promotionen, uppskattade han 
ganska ringa denna utmärkelse. Han hade t. o. m. 
i sin mannaålder en viss fördom emot dem, som 
förvärfvat elt sådant hedersrum, emedan han an- 
såg dem, i de flesta fall, hafva för mycket splittrat 
sina kunskaper för alt kunna bibehålla kärlek till 
någon särskilt vetenskap, och att man aldrig kan 
bli vetenskapsman utan att vid den åldern hafva 
bestämt sin vetenskapliga riktning. 
Med den akademiska docenturen hade Svan- 
berg inträdt på banan af den oHentliga- verksam- 
het, som han sedan med rastlöst nit och Ijsande 
framgång fortsatte under nära 50 år. Men Uni- 
versitetet fick ej länge draga fördel af denna verk- 
samhet: den påkallades äfven i huf vu(1staden, all- 
tid i \elenskapens tjenst, men i en förändrad och 
mera praktisk riktning. 
Den berömde Astronomen Melanderhjel:\i, K. 
Vetenskaps-Akademiens d v. åldrige Sekreterare, 
hade önskat erhålla ett biträde vid sekreterare- 
göroniålen, och Docenten Svanberg blef dertill ut- 
sedd 1796 samt anställd såsoni Akademiens vice 
Sekreterare. 
Med denua anställning lärer älven varit af- 
setll befordrandel .d ett löislag, till hvars utförande 
SvAxNBERG med skäl ansågs vara tirn mäst länjplige. 
