519 
på sig sjelf att kunna nppfjKa ålagna förhindeiser, 
ansåg han denna föiening i längden olämplig, och 
att Akademiens rättvisa fordringar på vetenskaplig 
verksamhet af sin Astronom, derigenom måste blifva 
till stor del ouppfyllda. Af sådan orsak beslöt 
han att, ehuru med uppofiring af egna ekonomiska 
fördelar, söka transport från Stockholm till den då 
ledigblifna mathematiska professionen i Upsala, dit 
han ock år 1811 förflyttades. 
Att endast i korthet anföra de vetenskapliga 
frukterna af hans 30-åriga verksamhet såsom Aka- 
demisk lärare, skulle blifva ett alltför vidlyftigt 
arbete. Alltnog: de röja sig till någon del, i de 
mångfaldiga akademiska dissertationerna m. fl. ar- 
beten samt i det mäktiga inflytande på de ma- 
thematiska studierna han vid Akademien utöfvade. 
Före honom var den synthetiska methoden 
förherrskande, äfven hos dem som gjort mathema- 
tiken till sitt hufvudstudium. Svanberg, lika in- 
vigd i den synthetiska som i den analytiska me- 
thoden, ansåg den sednare mera rikhaltig och frukt- 
bärande, och framhöll den derföre i sina föreläs- 
ningar. Han hade föresatt sig att bilda analy- 
ster, och han lyckades deri slutligen. För detta 
ändamål föreläste han hvart annat år den högre 
analysen och dess applikationer, ehuru han, i bör- 
jan af sin professorstid, hade dervid ett ganska 
fåtaligt auditorium. Med skäl anses han såsom 
den analytiska methodens far i Sverige. Hans fö- 
reläsningar voro alltid egnade att väcka intresse 
och fängsla uppmäi ksamheten. För den i veten- 
skapen invigde voro de lärorika, hänförande, ge- 
nom lif ocli värma i föredraget, men för mäng- 
dens fattning och underbyggnad icke lämpade. 
Professor Svanbergs verksamhet i vetenska- 
pernas tjenst sträckte sig äfven utom Universitetet. 
