480 
tiva, som annars så mycket af honom omfattades. Det 
var hans skyldighet att hålla föreläsningar och exami- 
nera uti Materia medica och alimentaris samt i Disete- 
tiken, d. v. s. i hela Sundhets-läran. Att göra detta 
utan åsigt af medlens egenskaper, krafter och använd- 
ning, hade icke varit öfverensstämmande med hans ni- 
tiska begrepp om sina skyldigheter, men enligt nuva- 
rande förhållanden kastade det honom in i hela den 
praktiska Medicinen och satte honom i en viss antago- 
nism deremot». 
Han förskafTade sig ett högst fullständigt Apothek 
af de simplicia och praeparata, hvilka enligt detta sy- 
stems åsigter böra i sjukdomar såsom botemedel begag- 
nas. Han kom till följe af denna nya sludii-krets i 
kännedom om sanningen af det gamla bekanta ordsprå- 
ket: »andra göromål tilldraga sig en annan kärlek», och 
han upphörde med sin för Naturforskningen så 
gagnande och för sig sjelf så hedrande verksamhet så- 
som varande en ibland samtidens förnämsta Författare. 
Sedan han år 1834 utgaf andra delen af andra 
upplagan af sin »Flora Suecica» har man ifrån hans 
hand endast några få och mindre betydande afhandlin- 
gar. Nu framställde också Priessnitz's sin berömda 
Lära om vatten-kuren, och Wahlenberg omfattade äf- 
ven den med en utmärkt förkärlek, samt ansåg sig 
hafva på fleifaldigt sätt utvidgat kännedomen om den- 
samma. 
Sjelf syntes han likväl stundom, enligt trovärdiga 
personers uppgifter, genom sina yttranden tillkännagifva, 
att han ogillade den "riktning, hvilken han nu nästan 
uteslutande gifvit sina studier. Men han hade en gång 
beträdt den nya banan, och, såsom uthållande i alla 
sina lärda forskningar, ansåg han sig ej mer böra eller 
kunna återgå till den förra. Man kan alltså med rätta 
anse, 
