484 
radicula som mest combinerad med pistillen eller mesta 
sexualiteten)). Han säger, »att i allmänhet börja isyn- 
nerhet de dikotyledoniska växterna med att i analogi med 
de alternerande bladen bilda alternerande bractece, som 
gradvis förena sig till kretsar och sedan sammanflyta 
till enbladiga blomkronor samt vidare i pipform och 
slutligen för en gemensam sexualitets skull blifva ca- 
lypterande samt aldraöfverst få en fornicat bildning så- 
som hos de högsta A speri foliee. Der denna högsta 
masculinska sexual-bildnins förenar sis m.ed den hössta 
femininska sexualitet, bestående i direkt dependentia a stig- 
mate med största embryon-utbildning, der sätta vi höj- 
den af växtriket, ty vi anse alltid naturens höjd vara 
så många ändamåls vinnande som möjligt». Wahlenberg 
begynnde alltså sitt naturliga växt-system med Asperi- 
folice och ansåg, att slägtet Cynoglossum eller Otnpha- 
lodes borde förekomma först. Derefter följa Hydro- 
phyllece, Labiatce, Verbenacece, Selaginece; så komma 
familjerna af FructiflorcB {Germiniflorce), CalyciflorcF. 
Monoclilamydecp [lncompletiflora>\. Han granskar skälen 
för sin uppställning af de dikotyledoniska växt-familjerna, 
och sedan för de monokotyledoniska, h vilka han anser 
kunna begynna med Pabnce, Liliacece, o. s. v. 
Om man slutligen' vill gifva en framställning 
af det gagn, hvilket Natur-vetenskaperna vunnit ge- 
nom Wahlenberg's arbeten, så torde i korthet kunna 
anföras: 
Wahlenberg"s Fl o ror öfver Sverige, norra Schweitz 
och Carpatherna äro mäster-stycken. hvilkas likar knap- 
past någon författare i andra länder förmått att fram- 
ställa, och detta så väl till följe af den mångsidiga öf- 
versigt, hvilken han, enligt egna undersökningar gifvit 
af nämnde länders natur-beskaffenhet och af deras växt- 
geografi, som ock med afseende på den kritik, med 
hvilken växt-arterna blifvit af honom afhandlade. För 
öfrigt utgöra alla hons fytografiska o fhand lingar 
