513 
draga att de misskändes. Motgång och ovilja bar han 
med en alldeles ovanlig styrka. Ovilja rönte han äfven 
icke så sällan och i icke ringa mått. Men den aftog 
med åren och man lärde sig att allt mer och mer inse 
hans stora förtjenster och värde. Hans sista år var ett 
år af allmän tillgifvenhet, aktning och vördnad. Han 
afled på sin egendom Sunnersta, ej långt från Upsala, 
d. 19 September 1851. Hans stoft hvilar bredvid fa- 
drens på Tölö kyrkogård i Norra Halland. 
K, V, Akad. HandL 1851 
33 
