8 
ningen är mörkgrön, till färgen lik pulvret af 
pleonast. 
Jag har anställt detta salts anal^^s på vanliga 
metoi^f . nien anmärker att jag, till bestämmande 
at^ ^iernoxii^ilens qvantitet deri, användt natrium- 
guldciVJoVil, som jag anser för detta ändamål 
lämpligast, h varvid man från det fällda guldets 
qvantitet med mycken tillförlitlighet beiäknar 
jernoxidulens. Medeltalet af flera sig emellan öf- 
verensstämmande försök gaf: 
Svafvelsyra 
48.32 
håller syre 
28.92. 
9. 
Jernoxid 
17.65 
5.4ll 
— 6.43. 
2. 
Lerjord 
2.20 
1.02J 
Jernoxidul 
11.60 
2.64) 
Kali 
4.04 
0.68}- 
— 3.38. 
1. 
Natron 
0.25 
0.06) 
Vatten 
15.94 
— 14.16. 
4. 
Vattnet är likväl endast beräknadt från förlusten, 
dess halt kan således hafva utfallit för stor af två 
skäl, nemligen både af en verklig förlust och af 
i saltet innestängt icke kemiskt bundet vatten. 
Saltets kemiska formel utfaller således till: 
3RS+2RS'+12H. 
R utgöres af Fe, hvari en ganska ringa del sub- 
stitueras af kali och K af ¥e, hvari en del är 
substituerad af lerjord. Lerjorden är fÖr denna 
förenings frambringande ett nödvändigt beting. 
Det lyckades mig aldrig att, af blott jernoxid och 
jernoxidul, frambringa detta salt. Men det fås äf- 
venväl med natron-alun och ammoniak-alun, äf- 
vensom med krom-alun. 
Att förhållandet emellan syret i oxidulen och 
i oxiden är såsom 1 till 2, derom anser jag mig 
fullkomligt säker , och tillägger att jag i alla gröna 
