9 
eller svarta jernoxidulsilikater anser för gifvet, att 
de utföra förenins^ar af oxidulsilikat med oxid- 
silikat. 
Jag anser det ingen tvifvel underkastadt, att 
det på artificiel väg frambragta saltat ör identiskt 
med det, som erhåiles vid alunbeicédtiingen i 
Sol fa ta ra. 
Den egna sammansättningen af detta salt 
väcker frågan om de bestämda förhållanden, hvari 
jernets båda basiska oxider kunna i föreningar fö- 
refalla, särdeles i mineralriket. Jag har derföre 
utsträckt mina undersökningar äfven till några 
af dessa. 
Jernoxid-oxiduL 
Då en lösning af svafvelsyrad jernoxidul för- 
sättes med litet salpetersyra och kokas, och sedan 
under fortsatt koknins: fälles med kaustik ammo- 
niak, så får man en svart vattenhaltig fällning. 
Efter de försök jag dermed anställt, utgöres det, 
som sålunda fälles, af föreningar emellan oxid och 
oxidul i sådana förhållanden, att Fe ingår till mer 
än 1 atom på hvar atom Fe, och att det deri 
bundna vattnet håller den qvantitet syre, som 
fordras att förvandla Fe till oxid. 
1. Jag upplöste 24 d. svafvelsyrad jernoxidul 
i vatten och oxiderade den med 1 d. salpetersyra, 
samt fällde med ammoniak och kokade, hvar vid 
jag erhöll en svart, tung, fint fördelad fällning, 
som var starkt magnetisk och hade 4.4736 e. vigt. 
2. Då en lika qvantitet jernsalt oxiderades 
med Ii d. af samma salpetersyra och i kokning 
fälldes med ammoniak, erhölls en dylik svart, 
men mindre starkt magnestik fällning. Båda ana- 
lyserades och funnes sammansatta af: 
