18 
tvdlis; riian^d, tillsaniriian med den vanliida blod- 
igeln, i toifmossar en mil hån Kongelf i In- 
lands häl ad och Karabv socken, h varifrån Herr 
Stra>'deerg förra sonimaien eihöll omkring 2000 
slvckeii. Denna vår (1842) har jii^ ytterligare 
genom densamme (att emoltaga 15 exenjpiar, 
alla fullkomligt öfverensslämmande med ofvan- 
slående beskrifning. Dessutom saknas ej anled- 
ning att denna nya art skulle finnas vid ad- 
stena, Sundsvall med flera ställen. Troligen *är 
den ej sällsynt, och torde väl mångenslädes 
upptäckas sedan uppmäi ksa mheten derpå blif- 
vit väckt. 
Enligt Herr Str.andbergs uppgift har denna 
igel vid l.iegngnande till blod-uttönming befun- 
nits djerfvare och raskare än den vanliga, men 
anses stundom hafva orsakat svullnad, en om- 
ständighet, som äfven vid bruket af den all- 
männa soi"ten ej sällan formärkes. Till vin- 
nande af beslämditre erfarenhet öfverlemnade 
jag 10 exemplar åt Herr Professor Hrss, som 
benäget detnied anställt föisök på 5 särskilda 
pei söner, och dervid funnit dessa iglar i alla 
hänseenden fullt jemngoda med den at gam- 
malt kända sorten. For ofrigt har jag på mig 
sjelf applicerat en dylik igel, hvarvid så väl 
känslan af hel tet och sugningen, soiu det. lilla 
trekantiga sårets beskalFenhet och läkning, all- 
del<^<5 liknade det vanliga loi hållandel. 
Se Tab. 1. Fig. 2. Ett stort exeniplar af 
S(i7Jgi'isNga (libifnmctu. a 3:ne segmenter npp- 
sknrna i bukens medellinea och utbredda så att 
pnnktställniiigen liillare kan öfverses. b En 
käk Tiied sina länder , de håda <lclaljerade ligu- 
lerne forslor.ide. 
