39 
Innan jag kommer lill försöket att utreda 
denna fråga, skall jag anföra några betraktelser om 
den grad af säkerhet, li v armed fluorborens samman- 
sättning är känd. De svårigheter man haft att 
öfvei vinna, för att komma till kunskap om borens 
atom vigt, så väl i afseende på syrehalten i borsyran, 
som af det antal syieatomer, som i denna syra 
ingå, öro bekanta. Vi hafva af de deröfver an- 
ställda hhsöken slutat, att den består af 1 atom 
bor och 3 atomer syre. 
Det är bekant att vi hafva stora anlednin- 
gai", att anse alla grundämnens gaser på en gif- 
ven volum innehålla samma antal enkla atomer. 
Dermed instämmer också deras egentliga värme, 
som äfvenväl är lika, och de undantag som in- 
träffa för t. ex. svaflets och fosforens gaser, bero 
uppenbarligen på allotropiska förhållanden; ty i 
alla kända gasformiga föreningar af svafvel och 
fosfor, som kunnat vägas, utfaller den egentliga 
vigten, med iakttagande af vanliga och med ana- 
loga föreningar inträffande kondensationsföi hål- 
landen vid föreningen, fullkomlitjen normalt efter 
detta antagande, med de små afvikningar som at- 
mosferens pression förorsakar på lätt coercibla 
gaser, och som för denna fråga kan alldeles för- 
summas. Deraf följer således, att hvart och ett 
grundämnes normala egentliga vigt i gasfoim 
skall förhålla sig till dess atom vigt, så som den 
egentliga vigten af syrgas förhåller sig till syr- 
gasens atom vigt eller som vätgasens e. vigt för- 
håller sig till vätets atomvigt. Det är således 
möjligt, att beräkna den egentliga vigt i gasform 
ett grundämne har i den temperatur, hvari det 
förvandlas i gas, äfven då det icke är möjligt 
att anställa en sådan vägning, och om atom- 
vigten är riktigt känd, så blir det räknade re- 
