SvafveliiiaDgaii föreiicjcles da med uiidersvaflioheteu 
]ued så mycken värmeutveckling, att den öfverskju- 
tande delen af tillsatt undersvafliohet afdistillerade 
ögonblickligt i båda sido-kulorna och elt långt stycke 
i båda rörändarne, men utan svnbart eldfenomen. 
Från rörets åt vätgasapparaten \ä!ida del och ur 
första kulan afdistillerades deiuia sedan i väteas- 
o 
strömmen till den medlersta, hvarifiån den se- 
dan med samma hetta, som nyss är anförd, af- 
distillerades till den tredje. Och iiär i första och 
andra kulan intet spår af nnderfosforsvaflighet syn- 
tes kondenserad på glaset, fick massan kallna i 
vätgasströmnjen. Röret afskars emellan andra ku- 
lan och den tredje, som innehöll distillatet. 
Föreningen var grön, men af en gulgrön färg, 
olik den till profvet an vända s\ afs elmangans. Dea 
hade, äfvensom insidan af glaset,, här och der yt- 
liga röda iläckar af en röd s\ afvelfosfor, som lätt 
afskrapades. Den utgjordes af gulgröna klumpar, 
som gåfvo ett lika färgadt pulver. Dengaf i torr di- 
stillation, innan glödgningshetta , liq\id under- 
fosfors vall i ghet och lemnade en rent grönt svafvel- 
mangan. Lpphettad i öppen luft, tände den sig 
och brann med stark fosforlå^^e och lenmino^ af 
en srön svafvelmanoan. Den öfverojöts med salt- 
syra, som upplöste svafvelmangan med häftig ut- 
veckling af svafvelbunden vätgas och lemnade po- 
jneransgula lätta klunijiar af den inlagda förenin- 
gens form. ZSär ingen vätesvaila utvecklades un- 
der fortsatt digestion, oaktadt syran var ännu 
långt ifrån mättad, togs den på filtrum, tvätta- 
des väl med \ ätten, så länge detta fällde salpeter- 
syradl silfver, och torkades luidcr en glasklocka 
öfvcr svafvelsyra. 
Den är ett ponierausfärgadl pulver, som j»tarkt 
färgar af sig med ockergul färg, utan lukt eller 
