57 
smak, som läl +80" ucli iiägot deruLöt \ er ulan ait 
täiiila sio. I lorr dislilla tion blir den lörst mörk- 
röd derpå svart och förvandlar sig sedan, utan att 
smälta, i liqvid nnderfosforsvaQigbet, b vilken öfver- 
distillerai", utan lenuiad återstod. Den är olöslig i 
vallen ocb alkobol, förändras ej af kokning med salt- 
syra, ocb löses föga af kallt kaustikt kali. Är 
det konceiUreradl, Sä utvecklas långsamt små blä- 
sor af en icke sjelftändlig fosforbunden vätgas och 
a I kali t upplöser i samma förhållande litet fosfors va f- 
bgbet och underfosforsyrlighet. Jag fäster v id detla 
tillfälle läsarens uppmärksamhet pä, alt den fos- 
forbundna vätgasen icke är af sjelftändlig art. 
Det som upplöses är ganska litet, lösningen blir 
blekiiul och fäller fosforsvafliohet , när den mät- 
tas med saltsyra, hvarvid lukt af vätes valla utvecklas. 
1 digestion eller kokning uppkomma samma produk- 
ter, som med den liqvida underfosforsvafligbelen. 
Af ammoniak löses den i liten män^d med "ul färö. 
U riderfosforsvajlig fosforsulfur. Då svafvel- 
zink, beredd med samma försigtighetsnjått, som vid 
svafvelmangan är anfördt, i en dylik appareil, 
men som ej behöfver mer än två kulor, emedan 
hettan vid föreningen icke är så stark , behandlas 
med underfostbrsvafliohet i vätgas vid en unoefär 
lika ringa hetta som vid den föregående användes, 
så färgar sig massan röd som mönja. Detta sker 
likväl icke på en gång, utan den får först röda 
fläckar och dessa sprida sig sedan mer och mer; 
men det hela blir rödt långt innan ännu all un- 
dersvaflighet afdistillerat. Hettan måste styras 
ganska varsamt, ty det minsta den stiger för 
högt, blir massan hvit i bottnen. Man låter då 
svalna till dess qvarvarande undersvafligliet ge- 
' nomträngt det b vittnade, och upphettar sedan med 
mera försigtighet. Denna ringa hetta fortsättes 
