58 
sedan liil dess välgasslröiiiineii ur foisla kulan 
bortfört sista spåret af synliga droppar at" under- 
svallighet. Man afskär då efter afsvalning röret 
emellan båda kulorna, ocli uttager massan, som 
är sammanbakad i mönjeröda klumpar. Den ger 
ett vackert rödt pulver. Den är lätt antändlig 
genom upphettning, och förbränd på en glasskärf- 
va och upphettad slutligen till glödgning lemnar 
den en smält, genomskinlig inassa, löslig i vat- 
ten, som smakar lik ett zinksalt och är tvefaldt 
fosforsyrad zinkoxid. I torr dis ti Ha tion blir den 
innan glödgning hvit, och ger en blekgul liqvid 
svafvelfosfor. Af saltsyra sönderdelas den och 
lemnar, under ömnig utveckling af vätesvafla, en 
röd återstod, som behåller klumparnes form, och 
som, genom omkokning med ny saltsyra, kan fullt 
befrias från svafvelzink. Af 100 d. af denna 
massa, som utdrogs med saltsyra, h varefter zink- 
lösningen och tvättvattnet fälldes med kolsyradt 
natron, i-öfverskott tillsatt, afdunstades till torr- 
het och glödgades i platinadegel, erhölls zinkoxid, 
svarande i vigt emot 4-5 d. svafvelzink, utvisan- 
de således en halt af svafvelfosfor af 55 p. c 
Denna röda kropp låter fullkomligt torka sig 
i fria luften eller under en klocka öfver svafvel- 
syra. Den har färgen af vacker mönja , som den 
behåller vid rifning till pulver. Den färgar min- 
dre starkt af sig än den foregående, men låter 
utstryka sig öfver huden till ett vackert, glän- 
sande brandgult öfverdrag, som likväl med ett 
torrt kläde lätt aftorkas. Den tänder sig omkring 
+ 50'' och brinner med fosforlåge. I torr distil- 
lation blir den f()rst nära svart till färgen och 
förllyger sedan, utan att smälta och utan lenniing. 
Den afsvalade ångan kondenseias till ett blekgult 
liquidum, mindre gult än underfosfors vallighet. 
