72 
i fina krislallfjäll utsätter sig. Detta salt är ett 
ammoniaksnlt af någon af fosfoiens syror. Am- 
moniak vätskan öfs^ermättad med saltsjn^a ger 
nu meia ingen fällning, koncentrerad kanstik 
ammoniak med det nära livita fosforliqvidnm 
färgar sig icke deraf, och det bibehåller sig 
oklart men gulnar. Här har således inträd t en 
annan modifikation, som jag dock icke har när- 
mare undersökt. Har väl fosforen deii öfvergått 
till det hvita, ogenomskinliga allotropiska till- 
ståndet? Ja» har icke kunnat uttänka nåo:on me- 
tod att skaffa mig svar på denna fråga. 
Liqvid unders vaflighet, som blifvit samman- 
smält med supersulfuretum , och behandlas med 
kauslik kali eller kaustik ammoniak, lider i köld 
föga inverkan, och mister, kring +50^ oupphörligt 
svafvel, utan alt fosforsvaflighet eller fosfors vafla 
bildas, på sätt jag i det föregående visat. Detta 
bekräftar äiuiu ytterligare att fosfor oc!i svafvel 
icke frambringa fosforsvaflighet och fosforsvafla 
förr än vid en temperatur, hvari en värmeut- 
veckling inträffar genom deras förening. 
Fosforsvafliga salter. Jag har redan vid 
fosforsvaflighetens beredning anfört huru dessa fås, 
då underfosforsvafliga salter upphettas, samman- 
rifne med den portion svafvel, som fordras att 
gifva fosforsvaflighet med den i saltet befintlii^a 
nnderfosforsvafliglielen. Sjelfva beredningsniclo- 
den tjenar der i stället för analys. Men jag hade 
från början erhållit ett och annat af dessa salter 
på annan väg, ulan att naturen af den erhållna 
produkten ännu kunde vara mig bekant, och 
skall omlala deras analys. 
Ufiderjosjorsvalli^ sva f ve/koppar i minimum 
af svafvelhalt. Jaq fällde en lösning af svafvel- 
sj^rad k()|)paro\id i kauslik ammoniak , med en 
