76 
en liten lelort med korkad hals, li varvid hellan 
icke får blifva högre än ungefär svaflets kok- 
hetta, hvilket man lätt koiilroilerar med ett smalt 
profrör, hvari man inlägger litet svafvel som ned- 
skjules jemte retorten i sandbadet. Dervid su- 
blimeras en svart massn , som för det mesta är 
en samling af qvicksilfverkulor, och i retorten 
återstår en hvit, något litet åt gult dragande 
massa, som är fosfors vaflig t svafvelqvicksilfver. 
Jag har ej analyserat det, men dess egenskap 
att vid den temperatur, som fordras till dess för- 
flygtigande, dela sig i två sublimerade sal ter nem- 
iigen basiskt underfosfors vafligt och fosfors vafladt 
svafvelqvicksilfver, på sätt jag, vid det sednares 
beskrifning, kommer att visa, ådagalägger till- 
räckligt naturen af dess sammansättning. 
Fosfor svafligt svafvelalkali. Jar har i det 
föregående omtalat de försök med kolsyradt na- 
tron och liqvid underfosforsvaflighet, som gifva 
upphof åt de röda svafvelfosfor-föreningarne. Detta 
försök utfaller ganska olika efter den olika tem- 
peratur hvari det anställes. 
Om den dervid använda temperatur är så 
låg, att massan icke rodnar utan endast blir gul, 
och hålles i denna temperatur, till dess den blif- 
vit gul ända upp i ytan, utan att ännu rodna i 
bottnen, och får då afsvalna, så har hälften af 
karbonatet blifvit bikarbonat, och den andra 
hälften inverkat på undersvaflighelen. Det är 
vid detta tillfälle tjenligt att saltet icke är nyss 
glödgadt, utan innehåller litet fuktighet, som 
stadnar i bikarbonatet. Då man slår vatten 
på massan, så luktar det ett ögonblick af fosfor- 
bundet väte. Man får en gul upplösning och 
ett ymnigt hvitgult pulver blir olöst. Dä denna 
upplösning genast afsilas och öfverniättas med 
