B6 
och aU således svatlel vaiil otillräckligt alt gif- 
va tbsforsvafla med all I samman. Det kristallise- 
rade blekgula, som utgjorde hiifvudmassan , var 
fbsfoisvafla , och den svai ta återstoden fosforkol, 
qvailemnadt i den röda fosforen, vid saltels åt- 
dragning med vatten. 
Fosfors v af] a fås äfven då uiideifnsfitrs vafliga 
salter blandas med den qvantitet svafvel, som 
fordras att förvandla dem jemt till fosfors vallade, 
och sedan upphettas lindrigt i en icke s\^rehaltig 
gasart, h var vid hälften af fosfors vaflan subli- 
meras och den andra hälften stadnar i förening 
med svafvelbasen. Af mangansaltet får man nära 
nog hela qvantiteten. Jag har dervid, då hettan 
var ganska lindrig och försöket således påstod 
länge, fått den sublimerad i ganska rediga glän- 
sande kiistaller. 
Fosfors vaflan har en blekgul färg nät a nog 
som fosforsvafligheten och olik svallets. 1 kri- 
slalliaiskt stelnadt lillslånd är den ogenomskinlig. 
I fina kristaller är den genomskinlig och synes 
då näia färglös. Kristalliniska blad äio slrim- 
miga efter en viss direktion af bladet. Den äi* 
trögsmältare än svafvel och har en mycket högre 
kokpunkt än detta. Dess färg är i smält till- 
stäud dtii samma, som svallet har ofvei* 4-?60'' 
Dess gas är gul som svafvelgas. Lindrigt upp- 
hettad, länder den sig och brinner med en hvit 
låge, som ej lyser starkt, men som ger en tjock 
hvit rök. Lemnad i öppen luft blii- den sur 
och fuktig, förlorar vid niinsta vidiörande sitt 
sammanhang och har förvandlat sig till en massa 
af svafvel genumdränkt af liqvid fosforsyra. 
Den löses af ka ost i ka alkalicr ganska lätt, 
äfven af kaustik ammoniak. Den kristalliserade 
löses ej så tbil, som den smälta och hastigt af- 
