87 
svalade, hvilkea löses i kausLik atimioiiiak, sum 
ett deiiqvescent salt i vatlen. 1 pulverfurm lö- 
sas båda nästan ögonblickligt. Af kolsyradl kali 
eller nation upplöses den långsamt, utan gas- 
utveckling och svafvel afskiljes i kålVor. Om- 
kring + 60" lill +70'^ löses den IVdlkomligt klart 
under utjagande al* kolsyregas, som är alldeles 
luktlös. I kokuing utvecklas tillika vätsvafla, 
genom fosforns syrsättning på vattnets bekoslnad. 
I dessa lösningar gifva syror fällning med 
b vit fäig som svafvel, njen den faller icke tung 
till bottnen, som svafvel vanligen ur hepar, utan 
hänger länge i vätskan och samlar sig sedan i 
hvita sammanhängande kåfvor, som icke blifva 
gula, såsom s vafligheten. Utlvättad håller den 
knappt någon fosfor mer, åminstone då försöket 
sker i smått. Det ser ut som sönrlerdelade fos- 
foisvaflan vattnet i fällniniisögonblicket, emedan 
utvecklingen af vätesvafla der vid är ganska stark, 
h var vid fosforsyra, vätesesvafla och svafvel med 
en ringa qvantitet eller ingen odekomponerad 
svafla afskiljas. 
Fosfor svaflade salter. Den I ä 1 1 h e t , h \ a r med 
fosforsvaflan på våta vägen sönderdelas, förkla- 
rar de svårigheter, som i föiegående försök 
visat sig att frambringa den i lösningar i vatten. 
Då man löser svaflan directe i kauslikt alkali, 
så sönderdelas den, man får en djupt gul upp- 
lösning, som ej innehåller fosforsvafla, utan fos- 
forsyra. Proportionerna emellan fosfor och svaf- 
vel äro sådana, att man boide få en färglös upp- 
lösning af t. ex. KP+5K; men detta händer icke 
och man får i lösningen en rnultisulfur af kali- 
um. Troligen bildas vid luftens vanliga tempe- 
ratur, vid detta tillfälle, icke fosfoiens högsta 
sy I-a, h var vid således en del af svallet verkar 
