91 
säledes alltid jeniLe hifLen till deias föistöriiig, 
från hvilkeii de endast kunna bevaias i herme- 
tiskt tillskUna häl, då fråga blir om deras föi- 
varing För längre tid. Upphettade i öppen luft 
biinna de med tydlig fosfurslåge och rök af fos- 
forsyra. Distilleiade i glödgningshetta lemna de 
samma återstod, som de fosforsvafliga. Det är 
härvid besynnerligt att svafvelmangan, svafvel- 
zink och svafveljern, oakladt mera elektropositi va 
än svafvelföreningarne af koppar, silfver och 
qvicksilfver , hafva en så ringa frändskap till 
fosfors vaflan, att de släppa den i en temperatur, 
hvari de sistnämnda behålla sig i förening der- 
med; men sådant synes deras förhållande vara 
till alla svaflor. 
De försök jag här anfört ådagalägga således, 
att fosforen med svafvel ger föreningar propor- 
tionella mot dess föreningar med syre, att de 
med 3 och 5 at. svafvel icke frambringas, utan 
vid en högre temperatur, livar vid en väime- 
utveckling äger rum genom föreningen, med få 
ord, ett förbränningsfenomen, som med fosforen 
i dess vanliga allotropiska tillstånd, är ytterst 
häftig och töranleder en våldsam explosion , men 
som i den röda njodifikation är så ringa att de 
utan faia kunna i löst stängda kärl förenas, ocli 
slutligen att fosforens svafvelföreningar binda 
svafvelbaser i alldeles samma förhållanden, som 
fosforens syreföieningar binda syrebaser. 
Om de analyser jag meddelat sakna den 
högre grad af öfverensstämmelse med formlerna, 
som man är van att vänta sig, så kommer detta 
af den ytterliga svårigheten att frambringa pre- 
paraterna på bestämda föreningspunkter. 
