99 
vatten, så rodnar detta lakmuspapperet. Degehi 
hölls i full giödgning så länge denna lukt för- 
märktes, afsvalades sedan i en exsiecator och väg- 
des, h varefter den ånyo glödgades, och vigten an- 
tecknades icke förr än den ej mer förlorat i vigt. 
Vanligen kontrollerades detta derigenora, att de- 
geln insattes i en ännu större och glödgades emel- 
lan kol, h varvid likväl vigten blef oförändrad. 
Vid ett prof blef hettan, genom en på ugnen satt 
skorsten, starkare än vanligt, så att profvet hade 
förlorat flera centigrammer i vigt. Då gipsen fuk- 
tades med vatten och litet svafvelsjra tillsattes, 
utvecklades lukt af vätesvafla, som länge fortfor 
under afdunstning. Efter giödgning vid vanlig 
hetta hade massan återfått sin rätta vigt. Detta 
bevisar att, vid en mycket hög temperatur, gipsen 
reduceras till svafvelcalcium af den koloxidgas 
som intränger. 
Jag har anställt 5 försök, h vilkas resultat jag 
här meddelar. De äro icke sig emellnn så öfver- 
ensstämmande, som jag hade haft anledning att 
hoppas, men torde dock kunna anses liafva nå- 
gorlunda approximerat sig till den rätta atom- 
vigten af Calcium. 
1. 2. 3. 4. 5. 
Svafvelsyrad kalk 4.37200 6.0750 9.4520 7.3695 8.3910 
Caustik kalk . . . t.S0425 2.5040 3.9000 3.0425 3.4590 
Tillökning i vigt 2.56775 3.5710 5.5520 4.3270 4.9320 
återstod af svafvels. 0.00040 0.0005 O.0006 0.0005 O.00O6 
Svafvelsyra .... 2.56735 3.5705 5.5514 4.3265 4.9314. 
kalkjordensatomv.352.203 351.47 352.08 352.43 351.529 
Medeltalet af dessa 5 försök är 351.9424, hvil- 
ket väl, för jemnhetens skuld, kan tagas till 351.9. 
