105 
nu på filtrum, uttvättades väl, löstes i saltsyra 
och afdunstades till torrhet, hvarefter kiselsyran 
på vanligt sätt afskiljdes, och pröfvades till sin 
renhet genom lösning i kokande kolsyradt natron. 
Den från kilselsyran filtrerade lösningen fälldes 
med kaustik ammoniak, fällningen, noga tvättad, 
glödgades och vägdes, behandlades sedan med 
koncentrerad saltsyra, hvarvid litet kiselsyra stad- 
nade olöst. Lösningen i saltsyra försattes med 
öfverskott af kaustikt kali, hvarmed den upphet- 
tades till kokning och den der vid olösliga resten 
upptogs på filtrum, tvättades med kokhett vatten, 
glödgades och vägdes. Skillnaden emellan deinia 
vigt, tillhopatagen med den af den nyss förut af- 
skilda lilla qvantiteten kiselsyra, och vigten af 
ammoniakfällningen utvisade således lerjordshal- 
ten. Hvad kcdit lemnat olöst löstes i saltsyra, 
och ur lösningen, noga . neutraliserad med annno- 
niak, utfälldes jernoxiden med bernstenssyradt 
natron, hvarefter ur den frånsilade lösningen en 
liten qvantitet talkjord utfälldes med fosforsyradt 
natron. Solutionen, filtrerad från fällningen med 
ammoniak, uppvärmdes och försattes med oxal- 
syrad ammoniak, hvarefter den oxalsyrade kal- 
ken förvandlades till svafvelsyrad och vägdes så- 
som sådan. Lösningen, silad från kalk fällningen 
intorkades, salmiaken afröktes, återstoden behand- 
lades med utspädd saltsyra, då en liten portion 
kiseljord stadnade olöst. Ur lösningen i saltsyra 
utfälldes talkjorden med kolsyradt kali i kokning: 
efter vägning pröfvades den på halt af kiseljord. 
Den lösning af kromsyradt, tillika med ki- 
selsyradt alkali, som erhållits genom den brända 
massans utlakning med kokhett vatten, försattes 
med salts vra och alkohol, i ändamål att reducera 
kromsyran till oxid, och afdunstades till torr- 
