106 
het. Intorkade massan befuktades med koncen- 
trerad saltsyra, h varefter vatten påslogs och ki- 
seljorden frånskildes. Vid behandling med ko- 
kande kolsyradt natron lemnade den litet chrom- 
oxid. Lösningen försattes med kaustik ammoniak 
i öfverskott och upphettades i en bägare flera 
timmar på kapellet, för att få kromo\iden full- 
komligt utfälld, h varefter denna fällning, efter be- 
hörig tvättning, glödgning och vägning åter löstes 
i utspädd svafvelsyra. Den svafvelsyrade lösnin- 
gen försattes med kaustikt kali i öfverskott och 
hölls dermed under flera timmar vid en nära 
kokning kommande temperatur, hvarefter kalilu- 
ten frånfiltrerades. Efter dennes behöriga öfver- 
raättning med saltsyra utfällde kaustik ammoniak 
nu lerjorden, som efter bränning och vägning, ge- 
nom sin i grönt stötande färg, dock tillkännagaf 
smitta af chromoxid. Den brändes derföre med 
kolsyradt kali, brända massan utlakades med vat- 
ten, lösningen försattes först, dock ej till full 
mättnhig, med salpetersyra, och sedan med kol- 
syrad ammoniak, afdunstades till torrhet, löstes 
i vatten och filtrerades. På detta sätt lackades 
det, att få lerjorden temligen ren, ehuru den 
ändå, faslän samma operation förnjades tre gån- 
ger, hade en svag dragning åt grönt. Den krom- 
oxid, som vid kokning med kaustikt kali föi blifvit 
olöst, tvättades först noga och vägdes sedan. Der- 
utur utdrogs på nyssnämde sätt genom bränning 
med kolsyradt kali en liten qvantilct lerjord. 
Solutionen, liltrerad IVån fällningen med am- 
moniak, gaf med oxalsyrad ammoniak ingen fäll- 
ning, Inarigeiiom fiånvaron af kalkjord på denna 
aiUelning af analysen ådagalades. Lösningen af- 
dujistades derföre till torrhet, salmiaken afdrets, 
och efter alerstäende massans behandling med salt- 
