in 
samt uLL vä Ilades sedan ytterligare med vatten. 
I en analys, hvartill han använde 12,i2 gr., livilka 
i giödgnlng förlorade 0.59 syre, fann han, att 
denna uxid bestod af 85,5;u metall och 14,457 syre. 
En oxid Bi^O' fordrar 85,50? metall och 14,493 
syre, räknadt efter den gula oxidens sammansätt- 
ning. Detta är en fidlkomlig öfverensstämmelse; 
dock är denna analys icke åtföljd af någon annan 
bekräflande och ingen ny beredning är gjord, 
som bevisligen hade öfverensstämt med den lorra. 
Jacqueijn kinide derföre jned skäl betvilla tillför- 
litliaheten af denna undersökninq;. Han beredde 
sig den bruna kroppen hufvudsakligen efter Stro- 
MEYERS metod, förkortade dejnia dock derhän, att 
han ledde chlorgasen direkte i en blandning af 
kali och vismutoxid. Han ådagalatle att kali, 
användt i koncentrerad lösning, visar andra feno- 
men än i utspädd. Han renade sitt preparat icke 
såsom Stromeyer med salpetersyra, och kan der- 
ffjre icke anses hafva bevist oriktigheten af Stro- 
MEYERS uppgifter. 
H vilkendera metoden man än anlitar, finner 
man snart, att hvarken den ena eller andra lem- 
nar ett rent, kemiskt preparat, utan en af främ- 
mande ämnen högst betydligt förorenad blandning. 
Jacquelins analysei" antycbi äfven detta förhållan- 
de, ehuru han sökt inskrufva resultaterna i ke- 
miska formler ocb Stromeykrs af handling öfver- 
tygar ingen om motsatsen. Begge hafva de öf v er- 
sett den omständigheten, att, genom chlorens in- 
verkan på kalit och vismutoxider , chlorsyrlig 
vismutoxid bildas, som envist vidhänger, men 
lätt röjer sig genom påslagning af salpetersyra. 
En så utspädd syra som Stromeyer föreskrifver 
utdrager den icke, än mindre vatten, h varmed 
Jacqueun tror sig hafva åstadkommit ett rent pre- 
