119 
oxider, auföia de reaktioner, som salpetersjrad 
visiiiLiloxid visar med clilorsyrligt nairon. 
Ledes chlorgas i en vid vanlig leinperalur 
mättad lösning af kolsyiadt natron, tills en fäll- 
ning afsatt sig och lösningen icke mera högre blå- 
nar läckra uspapperet, och en något utspädd solu- 
tion af salj)etersyrad visnuitoxid tillslås, så upp- 
kommer under fräsning en hvit, till ljusgul öf- 
vergående fällning, som vid kokning förvandlas 
till mörkgrön. Denna reaktion , som bekräftar till- 
varon af den gröna oxiden, inträffar dock icke 
alltid, och det har eller talrika försök icke lyckats 
mig att efter behag fr;>mslälla densamma. Ut- 
spädt kolsyradt natron, förvandladt till chlorsyr- 
ligt, ger med det salpctersyrade vismutsaltet al- 
drig någon grön oxid; har man det så koncen- 
treradt, att det i värme bildar en lösning, men 
i lägre temperatur utfäller krislallei*, så får man 
en gul fällning, som i kokning öf\ergår till brun. 
Den koncentrerino i hvilken man använder vis- 
o 
mutsaltet synes ej vara af någon synnerlig infly- 
telse. Jag har erhållit den gröna reaklionen både 
med en koncentrerad och en något utspädd lösning; 
en mycket iitsp.idd lösning har efter kokning leni- 
nat en ljus- eller blå-grön fällning. Jag har vi- 
dare erhållit den gröna oxiden både genom alt 
slå vismutsaltet till det chlorsyrliga och tvertom; en- 
dast med iakttagande, att det chlorsyrliga är i öfver- 
skott. Jag har öfvermättat det chlorsyrliga med det 
salpctersyrade saltet och sedan ytterligare tillslagit 
chlorsyrligt salt, och erhållit grön oxid. Men, såsom 
jag redan nämnt, beror beredningen af denna oxid 
af omständigheter, h vilka det ännu icke stått i 
min förmåga att utreda. Man far nemligen ofta 
en hvit fällning, som i kokning trögt förändras 
och blir då tegelfärgad eller gul; om till den 
