Tillägg till föregående af handling, 
JA C. BERZELIUS. 
t^örfaltaren lill detta förtjeiistfuUa arbete har allt 
för mycket fastat sig vid ett- visst sätt att beräk- 
na vismutens atom vigt. Det är bekant, att mån- 
ga omsländigheter tala för den åsigten att vis- 
mutens länge kända oxid är Ri, hvaraf följer att 
vismutens atom vigt måste vara 1| gång så hög, som 
författaren antagit den, och att vismutens eqviva- 
lentvigt är 2660,754. Så snart den af Stromeyer 
gifna analysen af superoxiden icke mera kan an- 
ses riktig, så har med det samma det enda stö- 
det för den lägre atomvigten fallit och i stället 
har en s va fvel förening af vismut, analyserad af 
v. Wertheim '•'), hvars bevisningskraft dock Hr Dr. 
Arppe synes anse jäfvig, gifvit ett ökadt stöd 
för den högre atomvigten. Det ligger således ett 
visst intresse i att beräkna de ofvanaiiförda för- 
söken efter denna sannolikt riktigare atomvigt. 
Yismuten har stor analogi i sina förhållan- 
den med antimon, den bör således hafva det äf- 
ven i de oxidationsgrader den frambringar, dess 
oxider böra då vara Bi, Öi och Bi, och den 
sistnämde bör derjemte kunna spela en syras rol. 
*) PoGGENDORFFs Annalco der Physik LVII p. 481. 
