192 
17 arter, eller nära ^ af hela antalet; men om 
man ensamt fäster afseende på Sennaars fauna, 
liar den vunnit en flerdubbelt större tillökning, 
då H. der träffat flera djurarter som Ruppell en- 
dast funnit i Abjssiiiien, och dessutom detta sist- 
nämnda land har mycket eget, som måste afgå 
från det i närliggande länder befintliga antalet. 
Såsom de märkvärdigaste däggdjur, h vilka H. upp- 
täckt, kunna nämnas den nedanföre beskrifna nya 
formen af slägtet Orjcteropus j h vilket förut en- 
dast var kändt från Afrikas sydspets, samt en 
Manis j som tyckes tillhöra den art, hvilken förr 
var känd från nyssnämnde trakt. Då endast dessa 
2:ne arter af ordn. Bruta blifvit kände från INilom- 
rådet, tillhör det H., att derstädes hafva upptäckt 
tillvaron af hela denna Ordo. 
Då de af Hedenborg och Ruppell beresta län- 
derna innefatta en vidd, som är någorlunda lika 
med hela Skandinaviens '••), skulle en jemförelse af 
bådas fauner vara så mycket mera interessant. 
Men då blott få däggdjursarter ännu kunna åter- 
stå att upptäcka i Skandinavien, är förhållandet 
helt olika med JNil-området, och man måste aldra 
minst öka dess artantal till 200 innan jem föreisen 
kan anses någorlunda riktig; eller, då denna till- 
ökning ej kan göras med någorlunda säkerhet , vore 
det bättre att anställa jemförelsen med vår Huma 
under en period, då tlcnna var känd i ett förhål- 
lande, som kan anses jemförligt med den nuva- 
rande kännedomen om nordöstra Afrikas, och jag 
tror mi" ej fela mycket uti att anse Linnés fauna 
*) Don innefattar något öfver 20 latitudsgratler , mellan 
Kr och 31«; Skandinavien blott 16, mellan 55^° och 
7P, bada i en lanq, smal sträckning åt Norr ocli Söder. 
