193 
Suecica frainslälla vår tauna vid tlcuiia utveck- 
lingsgrad. — Vi känna nu 54 däggdjursarter i vårt 
land; Linnet fauna upptager 53, men derifrån 
måste afgå 16, såsom ej hitliörande, nemligeii tam- 
djur, Finska arter och dubbelt anförda namn; 
alltså återstå kn;ippt 40, att jemföra med de im 
kända, nära 16(), från Nilouirådet. Det landet, 
som genomskäres af vändkretsen, synes alltså äga 
en fyrdubbelt rikare däggdjurs fauna, än det som 
tudelas af polcirkeln. Men h vardera af dessa om- 
råden innefattar 2:ne regioner af alldeles olika na- 
turlig beska fFeidiet, och som bebos af helt olika 
djurarter. Skandinavien utgöres nemligen l:o af 
det odlingsbara landet, det egentliga Sverige och 
Nori'ige; samt 2:o af Lappland (med inbegrepp 
af Finmarken och fjälltrakterne). — Nilområdet ut- 
göres likaledes: l:o af en Nordlig del, omgifven 
och till större delen bestående af nakna sandöknar , 
samt 2:o en sjdllg del, h vilken tyckes börja om- 
kring 16" latitud, och som utmärker sig genom en 
ojemförligt rikare natur. Den norra delen har en 
fauna, som nära öfverensstämmer med den i det 
öfriga nästan lika beskafiade norra Afrika, samt i 
det bredvid liggande Arabien. Det är märkvär- 
digt att se den öfvereiisstämmelse, som finnes mel- 
lan djuren i dessa länder och uti de vida nord- 
ligare, temligen kalla steppländerne i medlersta 
Asien. Faunan är temligen fattig, och af Mamma- 
lia äro de båda utmärkta slägtena Dlpus och Ca- 
melus uteslutande tillhöriga båda dessa trakter, samt 
utgöra deras mest Karakteristika former, oberäknadt 
Hästslägtet i Asien, som först i södra Afrikas 
steppländer återfinnes. Antllope Dorcas uti det 
ena området motsvaras fullkomligt af den ganska 
föga skilda A, siibgiUturosa i det andra o. s. v. 
K. v. Acad. Handl. 1842. 13 
