196 
sam me med den långt aflrigsna sydspetsen af 
Afrika, som är belägen utanför södra vändkretsen, 
och således till klimatet bör närmast likna Egyp- 
ten. Detta gemensamma artantal är nemligen: 4 
Chiroptera, 1.5 Feroe, 4 Glires, 2 Briita, 4 Pecora 
ocb 3 Pachydermer; tillhopa 30 arter, utom ett be- 
tydligt antal analoga djur på båda ställena, hvilka 
till en del stå h varandra så nära, att man stad- 
nar i villrådighet huruvida man kan anse dem 
såsom skilda arter, eller såsom blotta varieteter, t. ex. 
Antilope Oryx Pall och A. Beisa Riipp., A. sjl- 
vatica och A. decuJa R., Siinia pjgerjthra ¥y. 
Guv. och S. subviridis , Ftlis maniculata och F, 
caffra o. s. v. Ej mindre, eller kanhända ännu 
större är öfverensstämmelsen med Sene^^al och 
Guinea h varifrån vi dock ännu känna alltför li- 
tet af de mindre djuren, for att kumia anställa en 
jemförelse. 
Vid genomseendet af listan pä de däggdjurs- 
arter, som tillhöra de ofvan jemförda regionerne, 
blir man strax varse den olikhet, som tillhörer 
båda verldsdelarne i allmänhet. De enda vilda 
Pecora, som förekomma i Skandinavien, äro nemligen 
Hjortarter j, och ordningarne F^rce och Glires utgöras 
till en ganska betydlig del af slågtena Mustehi 
och Hfpudcvus j, hvilka alla saknas i Afrika (med 
undantag af en enda Mustela i den nordligaste de- 
len af ISillaiKh^l, ocli denna säges dessutom vara 
dit införd). De tre nämnda formerna ersättas i 
det Afrikanska landet af de talrika arterna Anti- 
lope j Viverra Liini. och JA^/vo/ze^- m. fl. närslag tade 
Glires, hvilka alla saknas i Europa, eller blott fö- 
rekomma vitl dess yttersta gränser, med en enda 
art af hvardera. Hjorlarne ersattes dessutom ej 
i Afrika af de egentliga Antiloperna, som tillhöra 
öknen och ste])plander, och hvaraf en art , A. Saiga, 
