197 
förekommer i Ryska stepperna; utan af de arter, 
som utgöra de nyare slägtena Sjlvicapra och Ce- 
phalopus j, h vilka lefva ensamme eller parvis, i 
bevuxen mark, och nästan endast tillhöra Afrika 
söder om tropikerne. Qvadrumaner och Bruta 
tillhöra ej Europa, och BjönisJägtet tyckes ej fin- 
nas i Afrika — Men alla dessa anförda formerna 
förekomma i södia Asien; ty Antilope chicara till- 
hörer den nyssnämnda formen af Antiloper, som 
annars är den mest egna för Afrika. Europas och 
Afrikas fauner kunna alltså anses säsom utgrenin- 
gar, med helt olika karakter, af den Asiatiska, så- 
lunda, att Europas knappt äger någon egenhet, 
h varigenom den skiljer sig från norra Asiens, men 
att Afrikas, söder om öknarne, framställer sig 
såsom mera eget utbildad. De cosmopolitiska släg- 
tena Felis , Canis y Lepus ^ Mus och Vespertilio 
förekomma i alla verldsdelar utom Australien, utan 
att visa lokala grupp-egenheter. 
Den ofvanslående tabellen är en ytterligare be- 
kräftelse på de till en del förr anmärkta satserna , att: 
Rof djuren finnas öfverallt i ungefär lika proportion; 
Pecora, Glires och Bestioice finnas öfverallt, och 
bli ganska talrika mot eqvatorn, men aftaga starkt 
mot polerne; 
Chiroptera på samma sätt, men de upphöra all- 
deles i polcirkelns grannskap, hvarest de ej fin- 
na någon natt under sommaren; 
J pornej, Bruta och Pachjdermerne tillhöra endast 
varmare klimater; 
Phocacea tyckes dereraot tillhöra de kallare. 
Cete hade rätteligen kunnat utelemnas då de till- 
höra oceanen och ej landet, samt derföre synas 
föga i Nordostafrikas fainia. Men de äro lika 
talrika i de varma, som i de kalla hafven. 
