288 
Til at iDestemme den for liele Maanedeii constante 
Vaerdie gives intet Micldel. Hvis den ikke er 
= 0, saa maa den dog v nere meget liden, da 
Kraften x , som ovenfor er viist , saa vel har negative 
som positive Ycerdier. Man nödes altsaa till at 
saette den ud af Betragtning, og ansee jCn som 
behaeftet med en ubekjendt constant Störrelse. 
Betegner S Unifilarets midlere Stånd for hele 
Maaneden, dets Stånd ved Begjndelsen af Ti- 
raen n_, jn Störreisen af Componenten y i samme 
Öjeblik, saa hörer Slanden S til Vaerdien — Sj-^ 
og er r Sca]aens dobbelte horizontale Afstand fra den 
speilende Flade, ^„ den Vinkel, som Magnetstavens 
Axe ved Begyndeisen af Timen n danner med 
den midlere magnetiske Meridian, saa er 
Sn—S 1 ^ 
tang = 
Men tang ^„='^; antager man nu ogsaa her X 
som Eenhed, faaer man 
^«=--~7-+7^/' • • • W 
Den sidste ubestemmelige Constante Sj- nödes man 
ogsaa ber til at s^tte ud af Betragtning. 
Til at bestemme den tredie eller verticale 
Componente Z bar Professor I^loyd i Dublin fore- 
slaaet et tredie Magnetometer , som bestaaer i en 
Magnetstav, der paa en borizontal Knivaxe kan 
bevaege sig i et paa den magnetiske Meridian lod- 
ret Vertikalplan, og ved Corrcctionsva^gter brin- 
ges til Hvile i en borizontal Stilliug. Men den 
ringeste Forrykkelse i Magnetstavens Tj ngdepunkt, 
bvortil saa vel Teniperaturforandringer , som Stöv- 
partikler kunne give Anledning, ville ha ve en 
