2 
vanliga föi hållanden. Del är bär milt ändamål 
att visa, att de icke äro så sälisanima, att det 
troligen är en för grundämnena i allmänhet ge- 
mensam egenskap att kunna uppträda nnder olika 
allotropiska tillstånd, ocli att, om det med raån- 
pa o^rundäranen icke lyckas oss att frambriuora 
dessa allotropiska tillstånd i grundännienas fria 
form, så visa de sig dock i många af deras före- 
ningar på ett tern ligen tydligt sätt. 
Ända sedan den upptäckt gjordes, att diaman- 
ten förenas med syre till kolsyra, lika väl som 
grafit och trädkol, har man varit öfvertygad om 
att det vägbara i dessa är samma grundämne, 
oaktadt den betydliga skillnaden i deras förbrän- 
lighet, egentliga vigt, egentliga värme, förhållan- 
den till ljuset och till elektriciteten. Men detta 
måste man betrakta såsom ett undanta" , så läns^e 
nåoontins: motsvarande icke var bekant hos andra 
kroppar. Vi lärde derefter känna dvlika skiljak- 
tis^a tillstånd hos kiseln och hos fosforn och slut- 
ligen visade Fra^rexhei^i 1839 med snillrika 
försök alt de äfven finnas hos svaflet. Han före- 
slos: att i skrift beteckna dessa olika tillstånd med 
grundämnets symbol och tillägg af ct , p, eller r, 
h vilka då utmärka hvar och en ett beslämdt al- 
lotropiskt tillstånd, hvari gi undäninet befinner sig. 
Ehuru Frankenhei3I icke gjorde skillnad emellan 
isomeri hos sammansatta kroppiir och olikheten i 
grundämnens tillslånd, livilka han betraktade un- 
dei" det gemensamma namnet isomeri, så hafva 
dock de förslå klarare begreppen häröfver utgålt 
från hans nu åberopade arbete. Jag skall här 
försöka all Inra del en hårsmån längre fram, och 
*) Journal fiir prnrlisclic Chemie, von O. L. Erdmanx 
lind R. IMarchaxd XVI. 1. 
