3 
går nu till betraktande af åtskilliga grundämnens 
förhållande i denna väg. 
Kolet synes liafva tre allotropiska tillstånd, 
ne m ligen: 
l:o Trädkol j som jag vill beteckna med Cct, 
Det utmärker sig med sin lättantändlighet, sin 
egenskap att brinna i luften vid den temperatur 
det genom sin förbränning kan underhålla, samt 
slutligen genom sui större egentliga värme, som 
är 0.24. Mot den åsigten att trädkolet är en sär- 
skilt allotropisk modifikation af grundämnet kol, 
kan med skäl den invändning göras, att det of- 
tast innehåller väte. Men att denna vätehalt mera 
är att anse såsom en tillfällighet, hän örande från 
trädkolets beredningssätt, visar sig deraf, att vätet 
kan derur borttagas, så väl genom upphettning 
till börjande glödgning i en ström af chlorgas, som 
genom en stunds bränning vid lindrig glödhetta 
i öppen luft, utan att det öfvergär till den näst- 
följande modifikation, hvilket dock inträffar vid en 
uthållen hvitglödmiingshetta. 
Men det gifves ännu elt annat sätt att fram- 
bringa kol i detta allotropiska tillstånd, då man 
med kalium reducerar vatten fritt kolsjradt kah 
eller natron , genom lindrig upphettning, saltmas- 
sans upplösning i vatten och kolets uttvättning. 
Detta kol är ännu brännbarare än trädkol och 
förbrinner med större liflighet än pulver af detta. 
2:o Grafit med dess välkända varieteter 
af anthracit, coak, metallkol m. fl. och 
3:o Diamant Cy, Dessa båda utmärka sig ge- 
nom den svårighet, h varmed de låta föi bränna 
sig. Diamanten anskjuter i det reguliera systemets 
former, är färglös, genomskinlig och hårdare än 
någon annan känd kropp. Grafiten fås ock an- 
skjuten, sällan i mineralriket, oftare genom konst. 
