5 
SicL uppkommer då kiseia framslälles ge- 
nom reduktion med kalium. Den antändes och 
brinner lifligt vid en föga upphöjd temperatur, 
detonerar då den strös på smält salpeter, upp- 
hettar sig och förflyger med fiuorvälesyra , för- 
enar sig med svafvel då de tillsaraman upphettas 
lindrigt och denna förening sönderdelas af vatten 
med utveckling af vätesvafla och bildning af kisei- 
syra, som löser sig i vattnet och i ännu större 
mängd i saltyra. 
Si/3 uppkommer då den förra utsättes för 
en stark glödgningshetta, h var vid kiseln behöfver 
vida mindre stark hetta till denna öfvergång än 
kolet. Den kan nu h vitglödgas framför spetsen af 
blåsrörslågen utan att antändas, den kan smältas 
med salpeter, äfven i börjande glödgning, utan att 
sönderdela den, (luorvätesyra är utan verkan derpå, 
och den kan ej fcirenas med svafveL 
Äfven kisehi frambringar en mängd isome- 
riska föreningar, men dervid blir det mycket tyd- 
ligare än hos kolet, hvad del dessa allotropiska 
tillstånd taga i deras skiljaktiga natur. Vi liafva 
anmärkt att Sic6, förenad med svafvel, ger en i 
saltsyra och till och med i vatten löslig kiselsyia. 
Deraf är således temligen klart, att den i salt- 
syra lösliga isomeriska modifikation af kiselsy- 
ran har Sict till radikal. Deremot om det ock 
icke kan med direkta försök bevisas, så är det 
dock temligen tydligt att qvartsen, bergkri- 
stallen och den med konst frambraota olöslio:a 
. . . ~ 
kiselsyran hafva till radikal Si/3, hvars primitiva 
egenskaper framlysa i dess föreningar. 
Mineralriket framter en mängd kiselsyrade 
föreningai-, helt och hållet lösliga i saltsyra. Om 
dessa glödgas, så händer ett af tvciuie, antingen 
utdrager syran baserna, med lemning af syran, 
