8 
arseniken antager gaslbrm. Den afsätter sig då 
ur en atmosfer af endast arsenikgas. Den är nära 
hvit, starkt raetallglänsande, har större egentlig 
vigt än den föregående, och är, äfven i det fina- 
ste pulver, oföränderiig i luften till och med 
vid + 70° till 80° och tilläfventvrs äfven betvd- 
iigt öfver + 100°. 
Arseniksyrligheten har de tvenne isomeriska 
modifikationer, som svara häremot, och anmärk- 
nino^svärdt noo bildas dessa olika modifikationer 
genom subl i mation under alldeles samma omstän- 
digheter, som de allotropiska modifikationerna af 
sjelfva n^etallen. Den glaslika syran har då As.3 
till radikal och den hvita eller i octaedrar an- 
skjutna Asä. Den större egentliga vigten hos As,3 
återfinnes hos den sjlaslika svrlio;heten. 
Af arseniksyran är oss deremot hittills icke 
mer än en isomerisk modifikation bekant, och så 
lånot man kan sluta från analo2[ien med fosfor- 
syran, är deri Asc6 radikal. 
TeUuren är ännu icke känd i mer än en al- 
lotropisk modifikation, men är också i. detta hän- 
seende föga undersökt. Dereraot har så väl tel- 
lursyrlighet , som tellursyra, två bestämda isome- 
riska modifikationer och dessa af det slag att de 
synas förutsätta allotropiska modifikati oner hos ra- 
dikalen, likartade med dem hos kiseln. 
Med Antimon är händelsen alldeles densamma. 
Chromen deremot företer siirdeles upplysande 
förhållanden. Det är bekant att chrom, redu- 
cerad med kol vid en mycket hög temperatur, 
ger en ljusgrå metall, som hvarken af glödgning 
eller kokning mi'd kungsvatten kan oxideras eller 
upplösas. Det är endast med tluorvätesyra eller 
bränning med kali vid luftens åtkomst eller med 
