43 
omdisli lierad med sal pelersji adl silFver och som 
efter intorkning och giödgning ej lemnade vägbar 
åteistorl) h varefter lösningen intoikades och del 
saipetersyrade saltet i glödgning förstördes, då 
rea zinkoxid återstod. Af vigttillökningen beräk- 
nades sedan naturligtvis atomvigten. Försöken 
anställdes i poi slinsdegel '"'j , som under glodgnin- 
garne och vägningarne stod uti en beläckt plati- 
nadegel. Glödgningarne skedde öfver en argandsk 
spritlaropa och repeteiades så ofta, tills tre på 
h varandra följande vägningar oförändradt återgåfvo 
samma vigl. Den återstående zinkoxiden q var- 
höll ingen syra och visade sig äfven f i i från jern, 
men hade det oaktadt alltid en svag dragning åt 
lialmgult, h vilken egenskap vissei ligen måtte till- 
komma zinkoxid, beredd genom metallens oxidation 
med salpetersyra och saltets glödgning. 
Uti fyra försök erhöllos följande temligen 
nära relativt öfverensstäramande tal: 
l:o) 1,0102 zink gåfvo 1,2587 oxid. 
2:o) 1,2477 „ „ 1,5543 
3:o) 1,2612 „ „ 1,57165 „ 
4:o) 0,8525 „ „ 1,06214 „ 
Atomvigten härefter beräknad blir i 
l:o) 406,519 
2:o) 406,947 
*) Jag hade funnir, att, om glödgningen skedde direkte 
uti platinadegel, denne sednare märkbart angreps; en 
följd af en liten del zinkoxids reduktion till metall 
och legering med platinan, som i kontakt med zink- 
oxiden anlöpt med blå hinna. Vid dessa i platina- 
degel utförde försök erhölls också alltid en om flere 
enheter högre atom vigt än den efter försöken i pors- 
linsdegtl beräknade, ehuru jag aldrig falt den sä hög 
som JACOUELAir<. 
