Om jernets atom vigt; 
af 
L. F. SVANBERG och E C. JNTORLIIV. 
Beslämraandet af de enkla kroppanies alom vigler 
hafva redan i flera decennier utgjort föremål för 
de mest noggranna kemiska undersökningar. Att 
man i förstone ej kunde komma till den fullkom- 
ligaste kännedom om dessa, var af fleia skäl gan- 
ska naturligt, dels deraf att de kemiskt instru- 
mentella delarne ej då voro till deras närvarande 
fullkomlighet uppdrifna, dels äfven deraf att me- 
toderna , att ifrån skiljaktiga håll kontrollera de 
funna talen, ej voro så utbildade och kända. Med 
hvilken ytterlig noggrannhet Berzelius dock an- 
gifvit de flesta enkla ämnens eqvi valenttal, är i 
hög grad förvånande, i synnerhet då man tager i 
betraktande alla de mångfaldiga svårigheter han 
i början hade att öfvervinna. xVllt eftersom ve- 
tenskapen fortski idit i sin utveckling, hafva dock 
såväl andra, som i synnerhet Berzelius, sökt att 
ifrån andra håll kontrollera samt stundom äfven 
korrigera de kroppars atomvigter, h vilka ansågos 
ej vara ifrån början bestämda med fullkomlig nog- 
grannhet, eller rättare, de, h vilka ej stödde sig 
på metoder, h vilka uti sig inneburo en garanti 
för deras säkerhet. Alt ernå en fullkomlig viss- 
het om dessa tals absoluta värde, blifver väl all- 
tid elt problem, och med visshet kan man för- 
