60 
ungefär, som Jå raan söndenifver groft och fast 
samt tjockt kläde. 
Den kemiska undersökninsfen af detta kon- 
krement skedde enligt följande förfarande: 
Det till fint pulver rifna concrementet tor- 
kades vid luftens vanliga temperatur och pression 
i flera dagar öfver svafvelsyra, h varefter det så- 
lunda torkade begagnades till alla undersöknin- 
gar. En viss qvantitet brändes uti platinadegel 
tjlldess att massan var fQllkomligt hvit. Häri- 
genom ficks vigten af de eldfasta beståncls- 
delarne. Glöclgningsförlusten utsjordes af orga- 
niska ämnen, tillika med vatten och kolsyra. 
Den b vitbrända delen upplöstes i utspädd 
salpetersyra, bvarvid litet fin sand blef olöst. 
Till den sura lösningen sattes en lösning af ät- 
tiksyrad blyoxid, b varefter solutionen afdunsta- 
des uti vattenbad till fullkomlig torrhet. Den 
torra massan öfvergöts ån^-o med vatten och in- 
torkades, b vilket förnyades ännu en gång, för 
att derigenom vara säker på att all fosforsyra 
blifvit förenad med blyoxiden och stannade olöst, 
då sedermera vatten tillsattes. Fosforsyrade bly- 
oxiden, som vid den intorkade massans behand- 
ling med vatten nu blef olöst, vägdes och löstes 
sedermera uti salpetersjTa , hvarefter svafvel- 
syra sattes till lösningen, som afdunstades till 
salpetersyrans förjagande, då vid ny tillsats af 
vatten, svafvels^rad blyoxid blef olöst, livars 
vigt bestämd, angaf qvantiteten af blyoxid uti 
den vägda fosforsyrade blyoxiden, samt, efter 
dess subtraktion, således qvantiteten af fosforsyra, 
som befann sig uti konkrementet. 
Den solution, som gick genom filtrum vid 
aflfiltrerande af den fosforsyrade blyoxiden, ut- 
späddes med mycket vatten och uti lösningen 
