72 
vid (le yttre tfirne på framfötterne äro tätast. 
Svansen är, utom vid roten, der håret knappt är 
märkbart, glest bevuxen af långa, stvfva, borst- 
lika hår, som mot spetsen tilltaga i längd, och 
äro vid denna 5 millim. långa. De sitta icke tä- 
tare, än att man kan se svansringarne, samt äro 
så fördelade, alt merendels 3 och 3 hafva sina 
rötter intill h varandra. Den har 2^ millim. dia- 
meter der den är tjockast. Fötterne äro i pro- 
porlion till kroppen medelmåttigt store; tårne fine 
och hoptryckte, med små klor, som på framföt- 
terne äro ljusare än på bakfötterne. Planta 10 
millim. lång, och Palma 6 d:o. Nosen sträcker 
sig 4 millim. utom tänderne; 5 millim. bakom 
spetsen är den något utvidgad på sidorne, och är 
der 4 millim. bred. INares ligga på sidorne om 
nosspetsen , som är delad genom en temligen 
djup fåra. Öronen små, för det mesta dolde uti 
hårbeklädnaden; deras längd 4 millim. Hufviuiet 
öfver öronen 8 millim. bredt. Samtlige tandspet- 
sarne dunkelt rödbrune. Fiamtänderne i under- 
käken särdeles långa, och föga böjde, med knappt 
raärkbare tas^qar. 
De individer, efter h vilka denna beskrifning 
blifvit tagen, fångades för circa en månad sedan 
uti smärre, dertill inrättade fällor, vid ^ estra 
Wram i Skåne, uti en skogbevuxen trakt. På 
samma ställe der de erhöllos, fångades äfven S. 
vuUaris, så att de förmodlii^en bodde tillsamman 
i en koloni. De tycktes dock in^ralunda vara fred- 
ligt siimade inbördes, emedan jag förmärkte, att 
t. o. m. individer af samma Species förtärde h var- 
andra. Till bete uti fä Hor ne be£:as;nades kött af 
mures och fo2;lar. Då S. vuliiaris är den af våre 
svenske hittills kände Sorices, som står S. pvg- 
niaeus närmast, ehuru denna, en qåniz observerad. 
