78 
W. Zetterstedts arbeten förete många exempel 
deraf. Men till större delen återstår ännu til- 
lämpningen af samma lag inom familjerna för ar- 
ternas ordnande. Skail vetenskapens försök att 
systematisera, närma sig till naturens system, så 
böra väl icke allenast de större grupper inom fa- 
miljerna, som fått namn af Slägten (Genera), be- 
stämmas efter de väsendtlls^are ors^aneinas öfver- 
ensstäm mande bildning, utan samma regel måsle 
utsträckas äfven till de underordnade grupperna 
(Sectiones). Man må icke frånkänna de underaf- 
delningar inom familjernas hufvudgrupper, till 
hvilka anlednins: hämtas af formen eller färs^teck- 
ningen hos något enskilt ofta föga betydande parti, 
allt det värde de kunna äga, såsom biträde för 
arternas urskiljande. Men ätternas gruppering ef- 
ter gemensamma öfverensstämmelser i de väsendt- 
ligare partiernas form, utgör dock ej allena en 
nödvändig länk i systemet, utan erfarenheten har 
visat och skall ännu ytterligare ådagalägga, att 
ingen annan grundval gifves för en lika säker som 
klar bestämning af sjelfva arterna. Men det är 
en ännu mera behjertansvärd sanning, att den 
större gruppen (Genus) icke ens kan klart upp- 
fattas och öf verskådas annorlunda än i de under- 
ordnade grupperna, inom hvilka dess begrepp fram- 
träder på olika sätt modifierad t. Om arterna af 
flera bland de senare framställas i systemet blan- 
dade med h varandra, så måste forskaren sjelf i 
sin föreställning företaga en fördelning i naturliga 
grupper, innan han förmår bilda sig ett totalbe- 
grepp af den förra. Men dessa lägre giupper må- 
ste, likasom de högre, af en ren blick upphämtas 
utur sjelfva naturen; och med tillämpning af deu 
oförgängliga lagslifi ningen (or den högre gruppens 
begrepp, gäller iifven för dessa läi^re den lika on ill- 
