82 
damål föga värde, om den e/z^^/m derlill användes. 
Då söndras arterna ifrån deras verkliga affini tets- 
förhållanden, och kedjan förlorar naturligt sam- 
manhang Vi se det t. ex. inom hufvudgruppen 
af slägtet Ephjdra. Den har setan dels på öfre 
sidan hårig, dels skenbart naken. Denna olikhet 
förekommer väl hos de större arterna ganska märk- 
lig. Men vid nogare granskning finner man, att 
den skenbart nakna setan äfven har hår, och des- 
sa ställda 1 samma läge på setans midt, som hos 
arterna med tydligt hårig seta , men så förkortade 
att de knappt kunna upptäckas med obeväpnadt 
ös^a. Skillnaden är derföre så litet väsendtlisf, att 
den egentligen beror endast af djurens stoilek och 
betraktarens mer eller mindre skarpa synförmåga. 
Att den då, använd såsom indelningsgrund, kan 
komma att fiån h varandra söndra och i särskilta 
sektioner aflägsna de mest närbeslägtade arter, så- 
som verkligen inträffat med Eph. albula Meig. 
och Eph. riparia M[£ig., är icke oförmodadt, men 
bevisar tillräckligt att denna skiljaktighet icke får 
anses för väsendtlig. Till h vilka förvillelser en 
försummad uppmärksamhet på djurkroppens vä- 
sendtligare organer kan leda, visar slägtet Trime- 
rina Macqu. Ty detta slägte h vilar på ett full- 
komligt missförstånd om bakkroppens byggnad och 
parnings-apparaternas betäckningar hos Ephydrin- 
familjen. Enligt det nödvändiga sammanhang 
bvaruti de sednare stå till den förra^ såsom i det 
följande skall ådagaläggas, är det omöjligt att en 
Ephydrin-arts abdomen skulle kunna bestå endast 
af tre bukringar, hvarmed likväl slägtet Z/v/72éf/7>/^z 
skulle karakteriseras. Psilopa madizans Fai.l., den 
enda Svenska art bland dem, h vilka af Macquart 
hänföras till detta slägte, har också sex bukringar 
likasom alla Ephydrince utan undantag. Om då 
