101 
utgöra äg^läggiiingsi öreLs betäckuing och ouigifva 
det, när det utsträckes. 
Den ii^ärkligaste alVikelse fraii den uppgifna 
regeln för niotsvarigbet i längd mellan hannens 
femte och sjelte abdorainal-segiiienler, harhiltills 
blifvit observerad blott hos eji art, Hydrellia 
concolor. Dess sjette segment (Fig. 23, s, s) är 
ganska kort, och bi hanget {b b) blott halfannan 
gång längre än sjelfva segmentet. Hela betäck- 
nings-apparaten är en bland de kortaste inom 
gruppen, ehura sjelfva arten är en bland de 
största. Men icke desto mindre har femte seg- 
mentet betydligt slörre längd än de föregående 
biik-segmenterna. Men denna afvikelse tjenar sna- 
rare till en fullständig förklaring af regelns rätta 
betydelse, än till vederläggning deraf. Hannens 
parningslem är nem ligen dubbelt så lång som 
sjette segmentet och bihanget tillsamman, och be- 
täckes af dem knappt till häl Ilen. Men till er- 
sättning är parningslemmen omgifven af en svart 
hinnaktig slida, som med basen ligger under sjette 
segmen let, men sträcker sig långt framom det- 
samma till [ner än dess dubbla längd. Hos nå- 
gon annan art af denna grupp, har något spår 
till en sådan slida icke kunnat upptäckas. Den 
ligger hos Hjdr. co7^co/o/' in fäl Id mel lan femte seg- 
mentets undre kanler och sträcker sig ända upp 
om fogningen af det fjerde segmentets. Den kau 
ej eller observeras förr än den derunder gömda 
parningslemmen framträder. Såsom betäckning 
för denna lem, ersätter den således sjette seg- 
mentets otillräckliga längd. Denna afvikelse från 
regeln är således ganska lärorik, emedan den 
ådagalägger, att femte segmentets förlängning 
lämpas efter parningslemmens längd. Detta sy- 
nes då bevisa, att olika f()rlängning af de bakre 
