105 
storna cin^ens. Men hos de mindre kräken äro 
de så obetydligt fördjupade och ligga till så ringa 
afstånd från Ögats kant, att de endast vid stark 
förstoring kunna upptäckas. Oi bita kan då helt 
och hållet uteslutas eller blifva omärklig, h vilket 
bos en och annan grupp inträffar; och sidostyc- 
kena blifva i samma män smalare, som längd- 
fårorna ligga närmare till ögal. Det utvidgade 
konvexa mellanpartiet tyckes då uttränga dem. 
Men äfven hos de mindre, t. ex. HjdreUice, fin- 
nes dock vid mellanstyckets brädd på ömse sidor 
en plan kant, ehuru ytterst smal, som tydligen 
motsvarar sidostyckena på de större arteinas epi- 
stoma. Hos de flesta Ephydrinae kan äfven or- 
bita oculi urskiljas, ehuru icke oied obeväpnadt 
öga. — I stiängaste mening kunde man alltså 
säga, alt alla Ephydriners epistoma är försedt 
med sulci longitudinales ; och den af Professor 
Zetterstedt för Notiphila anförda karakter: epi- 
stoma hisulcatum , skulle kunna ty p isk t ti 1 leg- 
nas familjen, med lika mycket skäl som den till- 
egnas en stor mängd arter af Notiphila Fall. 
Men hos en stor del af dessa små djur, och hos 
sjelfva de artrikaste flockarne, äro fårorna omärk- 
liga, och ansigtets lä ngd-afdeln ingår sammanflyta. 
I jemförelse med epistoma hos andra flockar, som 
hafva tydliga sulci longitudinales, betraktas och 
beskrifves då dessas epistoma såsom esulcatum 
(utan longitudinela fåroi ) 
*) Diptera Scandinavioe 1, p. 60. 
**) Hos några arter, t. ex. Hfdrellice, finnas intryckta 
linier på nedre delen af det konvexa mellanstyckets 
inre fält. Dessa kunna väl äfven kallas sulci, men 
få icke förblandas med ansigtets längdfåror, som be- 
gränsa epistoma ts mellanstycke. Ty längdfårorna 
ligga hos dessa aiter närmare till ögat än dessa in- 
tryckta lineerj men äro otydliga. De sednare tillhöra 
