107 
vara Jikgllligt om den senare benämiiiligen 
tilläggas detsamma. Mea om orbilae oculorum 
äro märkbara och till och med gifva ansigtet 
en ökad bredd, så att de hafva inflytelse på an- 
sigtets hela form , så läier det väl icke vara 
lämpligt att begagna benämnini^arne facies och 
epistoma såsom synonymer. Vill man på säkra 
grunder gruppera arleina eller uppställa dem i en 
kedja efter deras naturliga föi vandlskap, så är 
det ofelbart af vigt att urskilja ansigtets särskilta 
delar, emedan deras forhållanden bestämma for- 
men af hufvudels framsida, som utgör ett bland 
de väsendtligaste kännetecken af näi mare eller af- 
lägsnare slägtskap. Alldeles likgilligt kan det icke 
eller anses, att i gi uppeis eller arters beskrifning 
formen af epistoma Is melianstycke ensamt angif- 
ves såsom Ae/i/ epistomats form, så framt icke 
sidostyckena äro inskränkta till ett så trångt ut- 
rymme, att de icke utöfva någon inOytelse på 
fysionomien. Då man ser huru betydligt en nog- 
grannare uppmärksamhet på ansigtets delar bi- 
drager till de naturliga giuppernas urskiljande 
inom Ephydrin-familjen , väckes den förmodan, 
att tillämpningen af samma grunder för gruppe- 
ringen inom Oera familjer, h vilkas ansigtsbildning 
är fullkomligt analog, ej skulle blifva fiuktlös, t. 
ex. inom Anthomjzides , när kanske en gång tan- 
ken riktas på deras fördebiing i flockar efler mera 
väsendtliga kännetecken. 
Hela ansigtet beläckes hos Ephydrinerna af 
ett ytteist fint ludd eller doft, som utgör dess 
färgläggning och är merendels lika spiidt öfver 
alla dess dtdar. Deremot är epistomats hårbe- 
klädnad karakteristiskt skiljd hos olika flockar. 
Hos den första, centiala gruppen åS. Epkydra,\YÅ\^ 
niellanstycket beklädnad af styfva håj , merendels 
