114 
från den karakter af antennernas lutning, hvil- 
ken nian tillskrifvit hela familjen; de utmärka 
sig genom antennce porrectce, Alla arterna af den 
Meigenska gruppen Ephjdra C, c ( Philrgria i 
efterföljande gruppfördelning) röja ett närmande 
lill denna riktning af tredje leden, eburn den 
egentligen tillhör blott en och annan af dem; 
och af vikeisen föranledes af andra antennledens 
mindre utdragna form. Men genom det nu an- 
förda Adagalägges, b vårföre vi ej antaga antennce 
clecUnatcB såsom en bestämmande karakter för 
Ephydrin-famil jen. — Seta antennarum ordina" 
ria har bos alla Ephydrin-arter kortare eller län- 
gre bår i rad på selans rygg, antingen på dess 
midt eller från basen utefter större delen af hela 
dess längd. Men bos ett större antal af dem äro 
båren så korla, att de eiidast vid stark försto- 
ring märkas; och seta kan då kallas subnuda. 
Bar seta i denna bemiirkelse hafva de flesta Ephj- 
drce och giaipperna Telmatohia och Philjgria af 
Notiphila Fall. Då båren äro tydliga, hafva de 
antingen alla nästan lika längd, dock så alt de 
mellersta äro något längre, och sela kan i detta 
fall benämnas pectinata eller radiata radiis suhcE- 
qiiaJihus ; eller ock hafva strålhåren betydligt 
större längd vid selans bas och aftaga mot spet- 
sen, då seta benämnes egentligen radiata radiis 
hasaUhus longioribus (Fig. 15). Den senare for- 
men är karakteristisk for åtskilliga Epbj^drin- 
flockar, Notiphila Macqu., Hjdr eiiia Macqv. , Psi- 
Jopa och Disconijza. De re mot förekommer seta 
både radiata radiis snbuY/ua/ibus och sub/nida 
inom vissa grnpj^er t. ex. centrala gruppen af 
jilphydra, emedan ingen verklig giiins mellan 
dem gifves i naturen. Seta hos Ep/i. aurata (lig. 
4) kan betraktas såsom en mellanform mellan 
