120 
fiamför \ ingens midl, som det tredje segmenfet 
utgör en högre multipel af det andra (jemFör fig. 
28, 29, 30, 31, 32). Inom vissa grupper af Epbj- 
driiiEe bidrager detta betecknincjssätt till arternas 
bestämdare karakteristik; men det torde kunna be- 
gagnas med ännu större fördel ijiora åtskilliga an- 
dra farciljer. 
Vill man åskådligt utmärka andra lonoitudi-^ 
nal-nervens längd, måste man likaledes iemföra de 
stycken af costal-iierven , som ligga på sidorna om 
den förstnämda nerveirs ändpunkt i costan (fig. 
2. c). För att inse huru förhållandet mellan dessa 
stycken af costal-nerven antyder andra longitudi- 
nal-nervens olika län^zd, bor man tao:a i betrak- 
tände att tredje longitudinal nerven h(js alla Ephy- 
tlrinc"e utlöper i vingens kant helt nära dess yt- 
tersta spets, och att hjelpnervens längd, relativt 
till den främre costans hela längd, är föga förän- 
derlig. Deraf följer, att det stycke af costal-ner- 
ven, som ligger mellan hjelpnervens och tredje 
longitudinal-nervens slutpunkter i costan {bd), 
har en i det närmaste oföränderlig proportion till 
vini>ens och hela den främre costal-nervens länsad. 
Läget af andra longitudinal-nervens ändpunkt (c) 
bestämmer således förhållandet mellan de båda 
delarna af detta stycke, på h vardera sidan om denna 
punkt. Ju närmare till tredje longitudinal-ner- 
vens ändpunkt (^d) den andras faller, desto mindre 
blir cos tal-stycket mellan dem f c d ) och desto län- 
gre deremot costalstycket mellan hjelpnervens och 
andra longitudinal-nervens äntlpunkler (bc). Men 
läget af andra longitudinal-nervens ändpunkt beror 
helt och hållet af denna nervs längd. Proportio- 
nen mellan de båda costal-styckena [bCj, cd) anty- 
der alltså andra lon<:itudinal-nervens olika län^d 
hos särskilta arter. Då costal-nerven icke är hos 
alla Ivåvingade insekter på ett fullkomligcn analogt 
